’GAPAR EFTER MYCKET’, text skriven 030919, uppdaterad 031017.

     « KRISTET ALLT »

     I den alternativa kristna världen [«], den skapad av en större grupp/församling, försöker man naturligtvis hålla sig till rätt sysslor och värderingar. "Om man vill leva som kristen bör man också veta vad som är rätt eller fel". För att ge den nya världens invånare substitut till all skit som kommer utifrån skapas därför egna varor, som supplement eller komplement. Gillar man hårdrock så finns det kristen hårdrock, tv-spel så finns det mer acceptabla tv-spel. Men självklart blir det ibland problematiskt.

     Min påhittade person Sven, skapad för att symbolisera en blandning av några Livets Ord-ungdomar jag många gånger har talat med, får bli vårat exempel. Förmodligen kan det låta som om jag föraktar honom men det tycker jag vore felaktigt. Ej heller påstår jag att vad han gör, tycker om eller har för åsikter är fel. Däremot anser jag det fel om han bara hoppar på vad som är accepterat, inne, verkar ge honom status och gillande. Vad jag ogillar är alltså typen, produkten, ifall den är skapad av grupptryck, någon man dock givetvis mest känner empati för och hoppas hamnar "rätt" en dag. 

     Sven är 20 bast, kristen, älskar musik och har favoritartister i 'P.O.D.', 'U2', 'R.E.M.', 'R. Kelly', 'Delirious?', 'Michael W. Smith' och 'Cross Movement'. De fyra förstnämnda är sådana även MTV-kännarna är bekanta med, de tre senare kändisar inom den kristna världen. Sven vägrar att se den i USA ofta nedskrivna filmen 'Matrix', vilken enligt församlingarna där handlar om antikrist, och håller sig istället till 'Sagan om Ringen'-filmerna som favoriter. Han ogillar medias vinklade nyheter kring Israel, drömmer om att få se Asien frälst, ville först gå på en annan bibelskola men gick till slut ändå på Livets Ords egna och tycker nu att det är helt underbart, det bästa han har gjort. Han anser att homosexualitet är en andemakt, funderar på att gå med i 'Ja till livet', vill gärna flytta till USA och undrar om han snart borde gifta sig med flickvännen han nu varit tillsammans med i snart tre månader. Sven, simply. Vi kommer tillbaka till honom.

     När jag en gång pratade med två tjejer ur församlingen nämnd ovan och då frågade om det inte var svårt att dra gränser när det gäller musik, menade de att det inte var svårare än att de kände anden i musiken. Att det finns andemakter i musik är sedan länge känt inom LO, särskilt efter att Thomas Arnroths bok 'Dina harpors buller' släpptes, en bok som bland annat beskriver vilka djävulska texter det blir av att spela vissa låtar baklänges. De två tjejerna var helt säkra angående anden när det gällde fallet 'U2', och hade säkerligen varit det även i fallen 'R. Kelly' - vars 'I believe I can fly' sjungs som modifierad lovsång - 'P.O.D.' och 'R.E.M.' som jag dock inte frågade om.

     Då Sven en dag slår på MTV ser han 'U2':s sångare Bono stå och visa långfingret, säga "fuck you" till folk och prata om vilken fest de haft - med sprit. 'R.E.M.':s man vid micken Michael Stipe erkänner sig homosexuell sedan en lång tid tillbaka. 'R. Kelly' anklagas för att ha haft ett bibliotek av barnporrfilmer i hemmet. 'P.O.D.' gör huvudtemat till 'Matrix'-uppföljaren, som i ännu högre grad utvecklar parallellerna till Bibeln och antikrist. Anden känns inte densamma längre. USA:s förre president, som bad till Gud och stod upp för sin tro, påstås dessutom ha haft cigarrsex med sin sekreterare. Hoppsan. 

     Många gånger har det hänt att accepterade inom den kristna världen blir sedda med sprit och därmed förlorar sitt rykte, och följaktligen ofta också sitt skivkontrakt. Det verkar de "mindre" grupperna vara medvetna om, medan de som klarar sig utan den kristna publiken också är bättre på att testa gränserna. Så svartvitt tror jag dock inte att det är. Trots allt blir det ändå lättare att hålla sig till ren lovsång, sådant som löper mindre risk att en dag anses fel. 'Michael W.' till exempel - vem kan hitta fel hos honom?

     När en pastor på Livets Ord under ett möte berättade att han skulle gå och se Titanic på bio, ledde det till en smärre tittarstorm. "Titanic är kristen", hörde jag. Många skulle se den. Vissa tyckte den var kanonbra, vacker och med ett så fint tema - äntligen hade de sett någonting värdigt att se utan allt meningslöst våld och en massa sex. Men alla såg inte det kristna i den, stördes exempelvis av sexscenen, och det blev därför lite av en konflikt. Krångligt. När man tänker tillbaka tio år då 'E.T.' - mycket punkter i namnen i denna text - var klassad som en syndig film är det lätt att tycka att deras bedömningsförmåga var och därmed kanske är aningen kvick till slutsatser.

     Lättast blir det därför när man skapar direkta supplement. En kristen film av en kristen regissör, med kristen kompositör, kristna aktörer och kristna artister som bidrar med kristen musik, som i 'Gone'. Sådana exempel är ju dock svåra att finna. Så man tvingas leta bland den okristna massan, något som pastorerna själva ofta får ta ansvaret över i de mindre församlingarna, och kristen media överlag. På Internet kan man söka bland kristna sidor med hjälp av '711', en kristen typ av sökmotor. Vill man hitta kristen film kan man få hjälp av 'Christian Movies', eller slippa okristna inslag i filmer titta till 'Christian Answers Network', för att nämna två. "Terminatorn har lite blod i ansiktet" kan ju vara bra att veta innan man ser 'Terminator 3: Rise of the Machines'.

     På den sistnämnda sidan kan man även få hjälp med tv-spel. Betyget "Christian Rating" mellan ett och fem ger en klar indikation på hur bra det är att som kristen spela. Tar vi och tittar till fallet 'Zelda: The Windwaker' till Nintendos 'Gamecube' beskrivs för- och nackdelarna ungefär så här:

     Positivt är att Link, huvudpersonen, gör mycket självuppoffring när han försöker rädda sin syster. Hans omtänksamma mormor förklarar att det är för ett bra syfte. Link tycker även om att hjälpa de andra med problem eftersom de blir så tacksamma. Negativt är desto mer - författaren menar sig få "dålig smak i munnen" när han tänker på spelet, trots att han - detta är mina ord - gav det högsta betyg i spelbarhet och kallade det "felfritt". Links vän Navi påminner om hinduismens Shiva, han kan "possess" - besitta, äga, vara besatt av - olika objekt, det pratas om diverse gudar, och ett torn som kallas 'Guds torn' stavas med stort G. Recensenten lämnade tillbaka spelet till butiken och fick pengarna tillbaka. Han avslutar sin artikel så här:

     "Jag ville faktiskt tycka om det här spelet, det gör allting rätt utöver en viktig poäng. [...] Vissa kan säga att det lätt kan dras paralleller till kristendomen. Och så sant som det är sagt, i den japanska manualen till 'A Link to the Past' på Super Nintendo fanns det en bild på Link som knäböjde inför en korsfäst Jesus. Jag skulle älska att hitta en bild av det. [...] 'The Legend of Zelda: The Windwaker' är ett fantastiskt spel enligt världens standard, och jag kan inte tänka mig ett spel som på pricken fick mig att känna mig som när jag som barn först började spela tv-spel, men från en kristen synvinkel räcker det inte till där det behövs." 

     Värst av allt - för det är väl uppenbart att jag ogillar detta - tycker jag var en sida med "kristna länkar", där jag efter att ha klickat mig fram kunde ladda hem kristna bakgrundsbilder eller grafik till hemsidan. Det fanns även en helvit bakgrundsbild med i samlingen. Tänk så fantastiskt att få möjligheten att ha en kristen, helvit bakgrundsbild på datorn och veta att den är frälst!

     Löjligt, löjligt... och allra främst tragiskt - jag kan i alla fall inte respektera sånt där. Som så många gånger förr undrar jag istället var det gick fel, för att det strider mot ett kärlekens budskap torde vara tydligt. Än en gång står ju kristna vs. okristna i krig. En okristen helvit bakgrundsbild mot en helvit bakgrundsbild som har tagit emot Jesus. Visst kan upphovsmännen inte alls ha menat att bilderna skiljer sig från varandra, men då i alla fall jag tycker mig ha känt flera sådana människor jag tror skulle må bättre av att ha laddat hem bilden på den kristna sidan så blir det ju helt knäppt i vilket fall. Sven kanske hade varit en sådan. 

     Personligen tror jag inte att Gud har ett så starkt narcissistiskt behov att vi inte tillåts älska och upphöja världens ting. Jag tror att han njuter av att se oss älska varandra och världen vi lever i, gläds när vi är passionerade, och jag tror att han älskar när vi väljer själva, tar till vara på den fria viljan. När exempelvis ett bröllop blir i en så kristen anda att man sjunger lovsånger under ingångsmarschen, hyllar Gud när man makarna kysser varann - om de nu gör det - och sjunger "Jesus, vi älskar dig" när de lämnar platsen tror jag att Gud hellre sett en kärlekssång inför det mänskliga, välsignat och skapat av Gud. Jag tror att Gud snarare ogillar beteendet hos den kristne som favoriserar kristna sportsmän eller andra att sätta tycke till, just bara för att de säger sig tro på samma Gud. Även den avfällige är din nästa, en människa av samma rang som du. Människor är människor, och bakgrundsbilder är bakgrundsbilder.

‹ ‹ ‹

(i denna text saknas blandade länkar och media
 samt länkar till bibelverser, som du på hemsidan kan läsa på plats.
Hela originaltexten finns tillgänglig på http://www.elenziah.com/gapar/gem_ka.html)

©  N. M. Erlingmark, 2003.